Sätt fart! Ner och det nu!
Hallå?
Hör du mig?
Kapten David Ward, brittiska armén.
Vad heter du?
Michael Lundberg.
-Var kommer du ifrån? -Danmark.
-Vilken är din grad? -Major.
Jag vill prata med min fru.
Ja, naturligtvis. Hur blev du behandlad i lägret?
-Jag lever. -Ja. Du hade tur.
Hade du nån kontakt med de andra fångarna?
-Vad menar du? -Du måste ha sett de andra fångarna.
Jag beklagar, men jag måste visa dig foton på saknade.
Det är foton av icke-britter också.
Vi vill bara veta om du har sett nån av dem.
Nej, tyvärr.
-Du har aldrig sett dem? -Nej, tyvärr.
Tack ska du ha. Vila dig nu.
-Det har du förtjänat. -Tack.
Michael, fan vad skönt att se dig.
Detsamma.
Jag vill prata med min fru. Varför får jag inte det?
Har det hänt henne nåt?
Vi trodde ni var döda allihopa. Så du är dödförklarad.
Är jag?
Vi visste ju bara att ni hade störtat.
Jaha...
Vad står det på min gravsten?
Bara det inte är Jannik som har skrivit det.
Nu ska du stå. Varför är du full?
-Det är du som är full! -Du verkar vara jättefull.
Det är Sarah. Ja...
-Jag ska ha den! -Sluta nu. Jag ska kasta den.
Kasta nu, kom igen!
-Natalia, hur gick det? -Vad gjorde du med min storasyster?!
Lurad!
Vad är det?
Hej, far.
-Du tänker väl inte börja gråta? -Nej, det gör jag inte.
-Hej, lillebror. -Herregud...
Vem kommer först? Jag kom först!
Pappa, kom. Du måste komma upp och se köket.
-Kom, skynda dig! -Se vad vi har gjort till dig.
-Lägg av... Vem har gjort det? -Jannik och de tre små grisarna.
-Är det inte fint? -Har Jannik gjort det här?
Ja, och några hantverkare.
-Är du hungrig? -Nej tack.
Vart ska du?
Vart ska han?
Vad ska vi göra?
Kan vi inte ligga lite här på sängen allihopa? Bara lite?
Kom.
Hur länge ska vi ligga här?
Ligg kvar lite till bara.
Får jag gå ner och titta på tv?
-Kan du inte ligga kvar lite till? -Okej.
-Är pappa död igen redan? -Han sover bara.
Man kan väl inte dö flera gånger?
-Det kan man visst. -Nej, det kan man inte alls.
-Hej, Michael. -Har du två minuter?
Självklart. Vi går ner på kontoret. Fortsätt ni.
-Nå, är allt bra, då? -Ja, ja.
Allentoft, jag var inte ensam i lägret. Jag träffade Niels Peter.
Vi satt i samma läger.
Jag trodde inte att du hade nån kontakt med andra.
Men det är naturligtvis bra att du kommer på det nu.
Ja...
Vi satt i samma läger.
Jag...
Det kan naturligtvis vara svårt att komma ihåg exakt vad som hände.
Sätt dig ner, Michael. Sätt dig.
Michael...
När vi vet vad som hände ska jag se till att det skickas vidare.
Så ta det lugnt och ge dig själv lite tid.
Så kommer minnet tillbaka.
Nu jäklar!
Jag är bättre på det än jag trodde.
Jag vill tacka dig för att du har tagit hand om Sarah och flickorna.
-Självklart. -Jag är stolt över dig.
Ja, ja, det är självklart...
Det fick plötsligt på nåt sätt en mening.
Jag vill fråga dig en sak som jag vet är flippad.
Men det är okej om ni har det. Har du varit ihop med henne?
-Va? -Med Sarah.
Jag kan absolut förlåta dig om ni har det. Jag vill bara gärna veta.
Ni trodde ju att jag var död.
Det har vi inte. Vad fan... Självklart har vi inte det.
Om... Michael, för fan...
-Jag kan så klart förlåta er. -Men det har vi inte.
-Varför tror du det? -Ni liknar två nykära tonåringar.
Vem har alltid varit skitsur för att jag inte stod ut med henne?
Så nu när jag har kommit på varför du tycker hon är snygg eller härlig-
-så är det också fel? Lägg av med att säga så, då.
Hon är dessutom för gammal för mig.
Ska vi...
Tobias, han är dum. Men Arnold är snäll. Han slåss inte.
Bara med de små pojkarna. Men inte flickorna.
Han är bäst på matte. Och så har han en hund med stora öron.
-Jag minns inte vad den heter. -Elefant.
Det är väl inte en hund? En elefant är ju ingen hund.
-Det var bara på skoj. -Det är väl inte roligt?
Sitta där och säga såna idiotiska saker... Va?
Michael, lugna dig.
Det är okej. Du ska inte vara rädd.
Du får inte bli ledsen heller.
Flickorna har blivit förtjusta i Jannik, va?
Han sa att han har sovit här några gånger.
-Ja, ett par gånger. -Har han sovit här?
Nej, klart han inte har.
Det kan ju vara så att ni har funnit varandra...
-Ni trodde ju att jag var död. -Nej, det hade jag inte kunnat.
-Ni ser så rara ut tillsammans. -Sluta nu.
-Har du varit med honom? -Michael, sluta nu.
-Du har varit med honom. -Michael, det var inget.
Vi gav varandra en kyss. Vi var bara förvirrade.
-Vad mer? -Inget mer.
Släpp mig.
Släpp mig!
Släpp mig! Släpp...
Vad fan är det för fel på dig? Är du helt sjuk i huvudet?
Ni är galna! Allihopa! Galna!
Jag kan inte...
Ni ska inte vara rädda för mig.
Vad fin du är i håret. Har mamma gjort det?
-Det var Natalia. -Har du gjort det?
Ja.
Ni ska inte vara rädda för mig.
-Eller hur? -Nej.
Förlåt att jag skrek och gjorde dumma saker.
Jag älskar er. Väldigt mycket.
Båda två.
Natalia... Du ska inte vara ledsen.
Gråt inte. Jag vill att du ska vara glad.
Vi ska ha det bra allihopa.
Lova mig att ni är glada båda två.
Vad är vitt när man kastar upp det och gult när det trillar ner igen?
-Ägg. -Ägg.
-Har jag berättat den? -Ja, minst 100 gånger.
Jaså, 100 gånger...?
-Vill du gunga? -Ja. Och det ska vara jättekul.
Michael?
Vi måste prata om det här.
Kan du inte berätta för mig vad det är som har hänt?
-Det har inte hänt nåt. -Äh, sluta nu.
Kan du inte berätta lite? Kan du inte försöka berätta lite?
Det finns inget att berätta ju. Jag satt i ett mörkt rum. Och tänkte.
Jag tänkte på er. Och jag tänkte på den gången då vi gjorde slut.
Och jag körde till din lägenhet för att be om ursäkt.
Men du ville inte släppa in mig.
Kom in.
-Ditte. -Michael.
Jag är glad att ni ringer hela tiden trots att ni inte vet nåt.
Så länge vi inte hör nåt finns det ju fortfarande hopp.
-Vill du ha kaffe? -Ja tack.
Tack ska du ha.
Jag...jag träffade Niels Peter där nere. Han var där nere.
-Har du träffat honom? -Vi var fångar i samma läger.
Varför kom han inte hem med dig, då?
Han flyttades till ett annat läger.
Så han lever fortfarande?
Ja, det...
När han... Han flyttades till ett annat läger-
-men sist jag såg honom levde han. Han klarar sig säkert.
Vill du inte ha en bit kaka?
Vi satt tillsammans länge. Och han berättade för mig om Gustav.
Och dig också, naturligtvis. Han berättade allt möjligt.
-Du håller på att ta körkort, sa han. -Jag klarade det inte.
Det sa han också...
-Han var väldigt stolt över Gustav. -Han ville helst ha en flicka.
Men sen Gustav kom har han nästan varit sprickfärdig av stolthet.
Ursäkta.
Hej. Det här är Solvej. - Det här är min brors fru Sarah.
-Hej. Kom in. -Tack.
-Så där ja. -Ser jag okej ut?
Du ser fantastisk ut. Kom med in.
Hej. Det...det här är Solvej. - Det där är min far och min mor.
-Min bror Michael. -Natalia tittar på tv.
Det där är Camilla som fyller år.
Tusen tack.
Vi har precis träffats. Och då är det lite konstigt...
Det är ju jättetrevligt. Härligt.
-Var är toaletten? -Där uppe. Jag ska visa dig.
Ska du pissa igen?
Du får gärna öppna den.
Var har du träffat henne?
På Det Kongelige Bibliotek. Var tror du? På en bar.
-Jaså... Hon ser... -Hon verkar jättetrevlig.
-Hon ser bra ut. -Ja, vacker.
Man tänker inte rationellt när man är i krig!
l dag ska folk ha krishjälp bara kedjan hoppar av på cykeln.
Det är soldater, för fan. De är utbildade på det.
Man är inte utbildad på att se folk skjutas bara för att man är soldat.
-Vad tror du de är utbildade på, då? -Ja, men alltså...
-Därför är det ju inte bra, va? -Det har Solvej helt rätt i.
Om det var bra hade alla gjort det och då vore det inte bra längre.
Sluta, Natalia! Ät din mat.
-Ge hit den. -Jag är inte hungrig.
-Du äter upp först. -Låt dem titta på tv.
-Camilla har ätit upp allt sitt. -Hon har fått den finaste dockan med.
-Du äter upp din mat, förstått? -Du bestämmer inte ett skit här!
Kunde du inte ha fortsatt vara död?
Natalia!
Varför ska det gå ut över mig?
Du är bara sur för att mamma hellre vill knulla med Jannik än med dig.
-Vad är det du säger? -Du och Jannik knullar ju hela tiden.
-Nu slutar du. -Fy fan...
Hon vet inte vad hon säger. Räck mig din tallrik.
Det är inte sant.
Det är helt sjukt, det här.
Hon är bara arg.
Hur länge var du i lndien, Solvej?
-l fyra månader. -Och red på elefanter?
Jag fattar ingenting.
-Var ni uppe i norr? Där är fint. -Nej, det hann vi inte.
Din lille skitstövel. Vad fan inbillar du dig?
Jag hade glömt att jag har bestämt nåt annat. Tack för i kväll.
Sätt er ner! Sätt er. Det är Camillas födelsedag.
-Det är ingen som behöver gå. -Nu ska du nog sluta...
Tyst nu. Du vet väl inte vad Natalia har sett eller inte sett.
Vi har det lite svårt allihopa. Det är Camillas födelsedag.
-Ja, det är det! -Ja, och nu äter vi tårta.
Mamma! Mamma!
-Mamma! -Håll truten!
-Varför sover ni inte? -Jag kan inte.
Det har varit den värsta födelsedagen i hela mitt liv.
Vi firar dig igen.
Det lovar jag.
Du då, gumman?
Förlåt för det jag sa.
Varför sa du det?
Pappa är så dum. Jag vill mycket hellre att Jannik är här än pappa.
Det vill jag också.
Pappa ska nog bli snäll igen.
Michael... !
Du ska bara akta dig!
Mamma!
Gå upp på rummet! Gå nu!
Kan du inte sluta?
Inser du vad jag har gjort för att kunna vara hos er?!
Du fattar inte ett skit! Ni bryr er inte ett dugg! Jag ska döda dig!
Ska jag döda dig?! Nu dödar jag er fan allihopa!
Jannik? Michael går bärsärkagång! Kom fort!
Kom ner, flickor, kom ner.
Koppla mig till polisen.
Jag dödar er fan hela högen!
Förlåt, förlåt, förlåt.
Gråt inte, vi klarar oss.
Jag ska fan döda er!
Sarah? Sarah...
-Min lillebror... -Jannik...
-Vad fan gör du, Michael? -Ska vi prata om det, allihopa?
-Sarah, gå ut i bilen. -Gå upp på ert rum igen!
Sluta med det där... !
-För helvete! Michael! -Sarah... ! Gå upp igen!
Ta bilnycklarna!
Kallar du det ett slag?! Kallar du det ett slag...?
Michael, Michael...
Har du ringt efter snuten? Va? Har du ringt efter snuten, va?
Har du ringt efter snuten? Har du ringt efter snuten?
Givetvis har jag inte ringt efter snuten! Din idiot!
-Det har inte hänt nåt... -Stanna. Stå kvar.
Jag säger ju att det inte har hänt nåt. Stick nu!
Ligg ner!
Fan, han har tagit min pistol.
-Släpp pistolen! -Släpp den!
-Släpp pistolen! -Släpp pistolen, Michael.
-Skjut mig, då. -Släpp den nu!
-Gör det, då! -Släpp den!
Håll käften!
Gör det, då! Ni blir belönade för det, gör det!
-Michael, släpp pistolen. -Gör det, då!
-Släpp pistolen. -Vad fan är ni för ena?
Vad fan är ni för ena?
-Michael, för min skull... -Gör det, då. Skjut mig. Gör det!
Gör det, skjut mig nu!
-Släpp pistolen! -Släpp den!
-Lägg er på magen, båda två. -Ner på magen.
Ner på magen. Michael, lägg dig på magen.
-Ner på magen! -Lägg dig ner nu!
-Lägg dig ner! -Lägg dig ner på magen!
Armarna ut från sidorna!
Och upp med handflatorna.
-Den andra armen med. -Helt stilla, helt stilla.
-Hej. -Hej.
Herrejävlar...
Han får inte sitta så länge.
Han är ostraffad och har en hel påse med medaljer.
Det är inte klokt.
Oj, jag måste se upp så att jag inte askar här inne.
-Kom, så röjer vi upp det här. -Ja.
Vi ställer ut det här.
Jag kommer alltid att älska dig, det är den enda sanning som finns.
Livet är varken rätt eller fel, gott eller ont.
Men jag älskar dig. Det är det enda jag vet.
Michael Lundberg, du har besök. Hon väntar utanför.
-Hej. -Hej.
Besök 00412.
Ska vi gå en sväng eller ska vi sitta lite, eller..?
-Okej. -Gå en sväng?
Ja.
-Har du klippt dig, eller? -Nej.
Jag har mascara.
Jaså...
-Det klär dig. -Tack.
Det är från flickorna.
-Hur är det med dem? -Bra.
Och mor och far, då?
Michael...
Jag vill veta vad det var som hände när du var borta.
Nej, det vill du inte.
Det angår inte dig eller nån annan. Det är mitt problem.
Om du inte berättar det ser du mig aldrig igen.
Aldrig nånsin.
Jag kan inte.
Jo, det kan du.
Han hade en liten pojke.
Han hade en liten pojke...